Sažetak | SAŽETAK
Rana predstavlja poremećaj normalne strukture i funkcije kože i strukture mekog tkiva,
a može nastati zbog različitih mehanizama i etiologija. Klinička procjena rane počinje
općim utvrđivanjem je li rana akutne ili kronične prirode. Akutne rane, kao što su
ozljede od traume ili kirurškog zahvata, one su kod kojih se očekuje da će cijeljenje
napredovati kroz uredan fiziološki slijed upale, proliferacije i sazrijevanja (u nedostatku
čimbenika rizika za nezacjeljivanje). Kronična rana može se definirati kao ona koja je
fiziološki oštećena zbog neadekvatne angiogeneze, poremećene inervacije ili
poremećene stanične migracije, između ostalih razloga. Primjeri kroničnih rana
uključuju ishemijske ulkuse, venske ulkuse, dijabetičko stopalo te dekubitus. Čak i
zacijeljene kronične rane, osobito dijabetičke ulkuse na stopalima, treba smatrati
"ranama u remisiji", jer su pod vrlo visokim rizikom od recidiva. Pravilni tretman
kronične je rane izuzetno kompleksan s masom modaliteta koji se moraju prilagoditi
svakom bolesniku i tipu rane zasebno. Stoga proizlazi da je osnova pravilnog tretmana
adekvatna edukacija zdravstvenog osoblja, kako liječnika tako i medicinskih sestara i
medicinskih tehničara na svim razinama zdravstvene zaštite. Medicinska sestra skrb
za kroničnu ranu može provoditi na bolničkom odjelu ili u kući bolesnika. Da bi se rana
adekvatno previla potrebno je prepoznati vrstu rane, je li rana inficirana ili nije te koje
obloge je potrebno primijeniti kako bi se stvorilo adekvatno okruženje za cijeljenje rane.
Osim toga, medicinska sestra mora educirati bolesnika i njegovu obitelj o važnosti
brige za ranu, mijenjanje položaja u krevetu te adekvatnoj prehrani kako bi se cijeljenje
rane pospješilo. Uspješnom ishodu zdravstvene njege bolesnika s kroničnom ranom
uveliko pridonosi posebno educirana medicinska sestra, prvostupnica sestrinstva |