Sažetak | "Čovječanstvo duguje djetetu sve najbolje što može dati." Deklaracija o pravima djeteta, Preambula
Pojam uzdržavanje istoznačnica je pojmu alimentacija koja svoje korijene vuče od latinske
riječi alo, alui, altum, 3 što na hrvatskom jeziku znači "hraniti". Budući da je hrana
neophodna za život iz ove terminologije se već očituje važnost uzdržavanja i ostvarivanja
prava na uzdržavanje. Djeca kao jedan od najvažnijih, i svakako najosjetljivijih dijelova
društva morala bi u svakom trenutku imati osiguranu egzistenciju i ostvarivati svoje pravo na
uzdržavanje.1 Kada roditelji djeteta žive zajedno, neće dolaziti do izražaja uzdržavanje koje
mu svakodnevno pružaju jer oni tada najčešće ravnopravno, zajednički i sporazumno
osiguravaju djetetu primjeren život i razvoj. No kada, iz bilo kojeg razloga, dijete živi samo s
jednim roditeljem, problem ostvarivanja prava na uzdržavanje postaje uočljiviji. Upravo tada
se postavlja pitanje kako riješiti taj problem što efikasnije i bezbolnije za dijete, pogotovo
kada roditelj koji je dužan davati uzdržavanje nije spreman svojevoljno ispunjavati svoju
obvezu?
U radu će biti prikazan povijesni razvoj instituta uzdržavanja djeteta od strane roditelja.
Pritom, je stavljen poseban naglasak na ureñenje instituta uzdržavanja na području bivše
Jugoslavije nakon Drugog svjetskog rata.
Nadalje, detaljno je obrañeno postojeće zakonsko ureñenje prava djeteta na roditeljsko
uzdržavanje u Republici Hrvatskoj. Uz to je zakonodavno ureñenje iscrpno upotpunjeno
sudskom praksom te je pružen kritički osvrt autora na odreñene nedostatke pravnog sustava.
Pored toga, izvršena je analiza meñunarodnih i europskih dokumenata koji se, neposredno
ili posredno, bave ureñenjem prava djeteta na uzdržavanja od strane roditelja te isto tako
ostvarivanja tog prava. Pritom je poseban osvrt posvećen analizi relevantnih presuda
Europskog suda za ljudska prava, koje je jedan od koautora imao priliku detaljnije proučavati
na Europskom sudu za ljudska prava u Strasbourgu. |